PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
POZNALI
JSME SE
TI DVA
POZNALI MNOHO LIDÍ
STRÁVILI SPOLU SPOUSTU ČASU
A PŘEČETLI MNOHO KNIH
PROCHÁZELI SE, CESTOVALI, ČETLI
LÁSKA, ČAS, PŘÁTELSTVÍ, KOMUNIKACE
ZNOVU OTEVÍRÁM KNIHU O TOBĚ
DÍL 11
Kang Dan-i, 37 let.
Kolikrát už jsem políbila kluka? Bezpočtukrát.
To letmé dloubnutí do rtů?
Bylo to spíš jak pusa z první třídy.
Proč tolik řeším pitomou pusu?
Už jsem snad dost stará.
Měla bych být zralejší. Tohle nic nebylo.
Jsem starší než on. Budu to brát s nadhledem.
Bylo to jak husí štípnutí. Jen o mě zavadil rty.
Nějak takhle.
Díky.
Kámoško, ty vypadáš, žes měla včera noc plnou zážitků.
Ne, to není...
Úplně ti závidím. Někdo tě políbil?
To nebyl polibek. Jen takové...
Jenom o mě takhle zlehka zavadil rty.
Tak to je velká věc.
Já si ani nevzpomínám, kdy jsem měla chlapa v tomhle okruhu.
Až se mi příště nějaký dostane do spárů, už ho nepustím.
Je mladší než ty?
Slyšela jsem tě říkat, že jsi starší než on.
Je to jen kamarád, něco jako bratr.
Takže je mladší.
Páni, já ti tak závidím.
Políbil tě chlap, který je mladší než ty.
Bože, já žárlím!
Ale přeju ti to, fakticky!
Díky.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Neslyšela to, že ne?
Určitě ne.
Holka, ty doufáš v nemožné.
Jednoznačně to slyšela.
No teda.
Ahoj! Dobré ráno všem!
- Zdravím vás. - Dobrý den, pane Cha. Ahoj, Hoone.
Mám velkou novinu. Dan-i z podpůrného týmu
se včera líbala s klukem.
Prý je to její kámoš a je mladší než ona.
Odkud to máš?
Pořád si to mumlala na toaletě.
„Nic to nebylo, už jsem zralá...“ Slyšela jsem to.
Každopádně jde s dobou, viď?
Dneska je moderní mít mladšího chlapa.
Proč jsi vynechala snídani?
Co se staráš? Do toho ti nic není.
Drásá mi srdce, když se moje milovaná šidí na jídle.
Nebuď drzý.
Včera jsem to neřešila, protože jsem byla rozhozená.
Proč jsi byla rozhozená? To to bylo tak hezké?
Máš nějaké poslední přání?
Dan-i!
Dan-i, proč neodpovídáte?
Ano, pane Cha.
Ten včerejší večer...
Podle mě to bylo hezké.
Ukliďte tu, prosím.
To je na palici!
Bože, já se zcvoknu!
PREZIDENT
Dále.
Pane Kime.
Chtěl jste aktuální informace o smlouvě s Giorgiem Bertossim.
Zkoušela jsem domluvit schůzku přes jeho agenturu,
ale trvá jim neskutečně dlouho mi odpovědět.
Ta agentura nás před třemi lety podtrhla.
No právě. Proto jsem zatahala za nitky a zjistila, co se dá dělat.
Dozvěděla jsem se, že je tento týden na návštěvě v Koreji.
Zdrží se tady týden.
Kontaktovala jsem ho přes jeho účet na sociálních sítích
a on byl dost překvapený, že o jeho cestě vím.
I mě občas překvapí, jak jsem schopná.
Podařilo se mi s ním hned domluvit schůzku.
- Pane Kime. - Ano?
No to je skvělé.
Opravdu jsem doufal, že s ním tentokrát podepíšeme smlouvu.
Mimochodem,
měla byste si přišít knoflík.
- Knoflík? - Ne tam. Tady.
Máte pravdu.
Poslouchal jste mě, že?
Ano, samozřejmě. Vy nikdy nezklamete, paní Go.
Dále.
- Paní Go, vy jste tu taky. - Co chcete?
Totiž, jde o tu knihu Tvůj vesmír.
Napsala jsem omluvu kvůli té lapálii s nálepkou.
OMLUVNÝ DOPIS JMÉNO: OH JI-YUL
Omluvný dopis. Jméno: Oh Ji-yul.
Juniorní redaktorka z oddělení rozvoje obsahu.
Do firmy jsem nastoupila bez velkého přemýšlení.
Neměla jsem na výběr, jinou práci jsem nesehnala.
To zní...
dost neformálně.
Jsem z toho paf. Nějak nemám slov.
Knihy čtu málo.
Když jste mi volali, že mě berete, tak mě
upřímně řečeno napadlo, že to bude nuda.
Ani teď nemůžu říct, že by mě to bavilo. Ale práce je práce, že?
Mzda je nízká a zaměstnanecké benefity nic moc.
O to víc je tu práce.
Neměl jsem někoho přijímat jen proto, že dobře studoval.
Tu holku čeká dlouhá cesta.
A to není všechno.
Moje přímá nadřízená, slečna Song, mě vůbec nechtěla zaučovat
a já měla denně sto chutí odejít.
Ale pak se něco stalo.
Řekli, že se mám řídit „zásadami pěti W“. Zkusím to.
Jednoho dne mě slečna Song požádala,
abych rozepsala životopis autora knihy Tvůj vesmír.
Dělá redaktorku, a nezná „pět W“?
Omylem jsem vynechala slova „jako fyzik“.
Nijak to nebilo do očí, tak jsem si myslela, že to projde.
Neprošlo.
Moji nadřízení včetně slečny Song
na knize Tvůj vesmír tvrdě pracovali déle než rok,
ale kvůli mně jsme pak do ní lepili nálepky,
které značně snížily její hodnotu.
Kvůli mně přišla vniveč práce mnoha lidí a já z toho mám špatný pocit.
Rozhodla jsem se, že se budu věnovat práci naplno.
Doufám, že se od nadřízených hodně naučím.
Jsem ochotná se učit.
Napsala jsem to, jak to cítím,
tak mi prosím odpusťte.
Doufám, že se stanu užitečnějším členem týmu.
Vynasnažím se.
Dobrá, slyšeli jsme. Pojďte sem, Ji-yul.
- Je to fajn, ale... - Ano.
Sem patří mezera.
A tahle slova jsou zbytečná.
Podobné výrazy nejsou pro formální dopisy vhodné.
- Chápu. - Fajn.
Celý dopis navíc vyznívá příliš neformálně.
Měli bychom ji vyhodit a nemarnit s ní čas.
- Tys byla vždycky bezchybná? - Nepřirovnávej mě k ní.
A ty ji jen nekritizuj.
Jako nadřízená ji musíš zaučit.
Přijali jsme ji, tak ji zaučíme.
Zkus metodu cukru a biče. Jednou za čas ji pochval.
Poplácej ji po zádech a občas ji pozvi na jídlo.
Proto...
jsem se do tebe zamilovala.
Pojď sem.
Hae-rin.
Myslím to vážně.
Proč jsi na mě pořád tak hodný?
Radši bych, kdybys mě...
Tumáš. A přestaň už fňukat.
Jestli nepřestaneš, nebudeme už ani kamarádi.
S nikým jiným nerandi.
To není tvoje věc.
Slíbils mi,
že počkáš, až se vyrovnám se svými city.
Potrvá mi dlouho, než překonám tebe.
Dan-i, toto je podepsaná smlouva pana Ji Seo-juna.
Udělejte pro nás kopii a pošlete to na oddělení podpory obchodu.
Jistě, není problém.
JI SEO-JUN NAROZEN: 23. 4. 1991
Cože?
Seo-jun má narozeniny 23.dubna?
A nečetls náhodou
román 23. dubna od Kang Byeong-juna?
- Ano, ten slavný román. - A co řekneš na tohle?
Tajemství v pozadí
názvu románu 23. dubna.
INGREDIENCE NA ŠPAGETY
RAJČATA, HOUBY, CIBULE, PROTLAK, ŠPAGETY, SLANINA
Bezva.
Takže...
Zítra k večeři udělám tteokbokki.
INGREDIENCE NA TTEOKBOKKI
RÝŽOVÉ PLACIČKY, ČERVENÉ PAPRIKY, CIBULE
Červené papriky určitě doma máme.
Pokud jde o dárky, říkala jsem si, že zápisníky jsou možná moc drahé.
Napadly mě záložky do knih.
To je dobrý nápad.
A co říkáš na tyhle záložky? Jsou z lisovaných květin.
- Páni, ty jsou krásné. - Roztomilé, viď?
Taky bych si vzala.
EUN-HO
Dělám špagety. Přijď domů brzy.
DAN-I
Je pátek, takže tvá sestra má rande.
„Sestra“. Už je mi z toho slova zle.
Zase má schůzku s Ji Seo-junem?
A pokud jde o kavárnu, kde to čtení proběhne...
Co takhle vyzdobit zeď světelným hadem?
To se mi líbí.
Hele, neobjednáme si něco?
To bych moc ráda.
- Bezva. - Tak něco objednejme.
- Moment. - Přines jídelní lístek. Je tamhle, viď?
- Tak vybírej. - Co si objednáme?
Co si dáme?
- Ten jokbal vypadá skvělě. - Jsem pro.
Fakt?
Paní Go, objednáváme jídlo. Dáte si taky něco?
Ne, díky. Za chvíli jedu domů.
Dobře.
Proč se jí vůbec ptáš?
Ta jede domů.
Přeju mu to.
Má dvě dcery.
- Kdo si objednal jokbal? - Tady.
- Nech to. - Ne, dobrý. Platím to já.
Položte to semhle. Tady, ano.
- Jedna velká porce jokbalu, že? - Ano.
Ujišťuju vás, že chutná božsky.
Manželka ho vaří celý sama.
Většina restaurací používá polotovary.
Ty nejsou tak dobré.
- Vy jste byla vdaná? - Ne.
Dostala jsem se jen k fotkám.
Už jsme měli termín, ale někdo utekl.
- Ten zmetek? - Ne, já.
VEČERNÍCH 88 MŇAMEK
Dokonce i líp vypadá, viďte?
Objednáváte si od nás jídlo poprvé, že?
Zkuste to
a příště si objednejte i s kolegy.
Dám vám větší porce.
Já to zaplatím.
- Berete karty, že? - Jistě.
Tak fajn.
Díky. Taky byste měli navštívit naši restauraci.
Stojí hned za rohem
u té prodejny sendvičů na křižovatce. Takový malý lokál.
Ten kluk...
Oženil se?
Dodnes si tuhle otázku občas položím.
Někdy...
mám pocit, bych na něj mohla narazit na ulici.
A jestli na něj opravdu narazím,
tak vážně uvěřím, že jsme si souzeni.
Vaše karta, paní Go.
Jistě. Díky, Dan-i.
- Ať vám chutná. - Děkujeme.
To je on, že jo?
Je to ten kluk, že?
Nevím, o kom mluvíte.
Toho muže neznám.
Děkujeme, paní Go.
O to pilněji budeme pracovat.
Dobře.
Je to on.
Rozhodně je to ten chlap. Ty víš, že je.
No páni.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
VEČERNÍCH 88 MŇAMEK
Yu-seon.
Strašně dlouho jsme se neviděli. Jak se máš?
Ty to nepoznáš?
Ale jo. Jsi vymóděná a nádherná.
A co ta makléřská firma?
Tys té práce nechal?
Ano. Nebylo to pro mě.
Pořád mě nechtěli povýšit.
Otevřel jsem si prodejnu, ale zkrachovala.
Ale už jsem se postavil na nohy.
Ty jsi vdaná?
Ano.
Jsem.
Aha.
Bál jsem se, že budeš pořád svobodná.
A co děti? Děti máš?
Já už mám tři.
Samé kluky.
Přijďte někdy k nám do restaurace.
Pořád si říkám, jak se asi máš.
Rád vidím, že tak dobře.
Tak já jedu.
Neměla jsem nic říkat.
Jasně, neměla.
Vzpomínáš si, co tehdy prohlásila?
Že jestli se s ním někdy potká, bude si myslet, že jsou si souzeni.
To znamená, že na něj pořád myslí.
Říká se tomu pozdní lítost. Za tu zrušenou svatbu.
V takové dny
člověk potřebuje útěchu.
Jestlipak má kamarádky, kterým se teď může svěřit?
Děláš z toho ještě větší drama.
Nepůjdeme? Co kdybychom s tím zajeli k ní?
- Vůbec nás nepustí dál. - Myslíš?
Nejdřív se najezme. Mám hlad.
Život už je takový.
AHN JEONG-HUN GO YU-SEON
To štěstí ti přeju.
Proč ses tam musel objevit?
JI SEO-JUN
Jak je? Je sobota.
Vypadá to, že budu muset celý víkend pracovat.
Já dnes dělám jarní úklid.
Nevyhýbej se mu, Dan-i.
Zajdu za Eun-ho
a řeknu mu svoje jako starší sestra.
Vůbec mě nepřitahuješ, Eun-ho.
Nevidím v tobě chlapa.
Tak se mi kliď z cesty.
Nevidím v tobě chlapa.
Bože, co mu řeknu?
Dan-i.
Že by šla ven?
Co tam děláš?
Pojď. Jdeme uklízet dům.
Eun-ho, nevidím v tobě chlapa.
Vůbec mě nepřitahuješ.
Nevidím v tobě chlapa.
Neluxuj jen tam, kam je vidět.
Musíš vysmejčit každý kout.
Ty máš teda páru, moje Dan-i.
Ten gauč jsi zvedla sama.
Přines ledničku, moje Dan-i.
Jak se opovažuješ! Kdo ti dovolil mi tak říkat?
Přestaň mi tak říkat.
Jinak co? Mám své milované říkat „madam“?
Ty jeden...
Jsem silnější než ty. Jenom tě nechávám,
ale zkus být trochu příjemnější, moje Dan-i.
To nebolelo. Vůbec to nebolelo. Bylo to jako pohlazení.
Dodělej to tu a běž uklidit koupelnu.
Řekni: „Eun-ho, ukliď koupelnu, prosím.“
Já pak kromě ní uklidím i kuchyň.
Nebila jsem tě dost, viď?
To nebolí. Vůbec.
Tohle vůbec nebolelo.
A co tohle?
Neměl se chovat tak pitomě.
Proč se mi líbíš, i když mě biješ?
Vidím ti v očích sebe.
Jsi červený jako řepa.
Protože jsem šťastný.
Nečervenám se. Jsem šťastný.
Tu náplast si dej sám.
On mi v očích vidí sebe?
Je to blázen.
Bože, proč se pořád červenám?
Už jsem úplně jako on.
No tak, Dan-i. Vzpamatuj se.
Vůbec tě nevnímám jako chlapa, Eun-ho.
Dej to sem.
Koukej, co dokáže chlap.
Hele, jak drhnu ten hrnec. Musíš zapojit záda.
Vidíš? Koukej na ty žíly.
Mám i svaly. Chceš si sáhnout na moje bicepsy?
Nejsem chlap?
- Přitlač trochu. - Dej do toho sílu.
Je to připálené.
Cos dělala včera se Seo-junem?
Ano, říkal jsem ti, že s ním můžeš chodit
a že se na mě nemusíš ohlížet.
Teď mluvím sám se sebou.
Ale určitě tě to samotnou štve.
I když jsem ti řekl, že není důvod.
Hele, měl bys uklidit koupelnu.
Ne.
Běž. Řekla jsem běž. Běž do koupelny.
Mě neodstrčíš. Na to jsi slabá.
Ty jsi tak roztomilá, Dan-i.
Nebuď tak roztomilá. Mám chuť dát ti další pusu.
Ty nepřestaneš?
Uklidím tu koupelnu.
Stejně jsem chtěl.
Bože, ta Dan-i je roztomilá.
Je roztomilá, když mě bije,
když se na mě mračí...
KANG DAN-I
A dokonce i když nadává.
Všechno je na ní roztomilé.
Dan-i je moc roztomilá.
Myslíš si, že jsem jen kluk
a nic víc.
Říkáš, že jsem roztomilý,
ale ty jsi pro mě ženou.
No páni.
„Kapyong“?
Proč jel do Kapyongu?
Jdu pryč.
Kam jdeš?
Proč odcházíš, když uklízíme dům?
Vyluxuj oba naše pokoje, prosím.
A taky musíš vytřít podlahu.
Vytáhni ze sušičky prádlo.
- A vytři podkroví. - Kam jdeš?
Mám schůzku se Seo-junem.
Je víkend, tak jdu na rande.
Byla jsi s ním včera.
Dan-i.
Já uklízet nebudu.
Ahoj, Geum-bi. Ahoj.
Tys fakt vůbec nespal?
Ne, nespal.
Chtěl jsem nejdřív odeslat ten návrh.
Proč jsi tak najednou chtěla venčit Geum-biho?
Prostě jsem se s ním chtěla projít.
Je víkend. Měla bys trochu odpočívat.
Celý den jsi uklízela.
Je lepší se nějak zaměstnat než zahálet a nedělat nic.
Vrátiš se za hodinu?
Myslím, že za hodinu ještě nebudeš vzhůru.
Radši se vyspi a zavolej mi, až se probereš.
Večer ti ho přivedu.
Vezmu si vodítko.
Pojď.
Tak pojď. Jdeme.
Proč jsem ten úklid navrhoval?
Sakra.
Pojď.
SONG HAE-RIN
Zdravím, slečno Song.
Kontrolovala jsem e-mail a ten návrh se mi moc líbí.
Promiňte, můžeme to probrat v pondělí?
Není třeba nic měnit. Použijeme to takhle.
Ale jako odpovědná redaktorka bych vám chtěla něco navrhnout.
Moment.
Vám nevadí, že je víkend?
To vy jste mi ten e-mail poslal o víkendu.
- Mohla jste se na něj podívat v pondělí. - Umírala jsem nedočkavostí.
Vy jste neskutečná.
Kde teď jste?
Zase jste v mé čtvrti?
Vy jste zvláštní.
Proč sem jezdíte tak často?
Můžete jít na chvilku ven?
Dokončíme to, ať se to v pondělí může schválit.
Měla by ho nosit. Sluší jí.
Aspoň mi ho nevrátila.
Seo-june, něco ti povím.
S Dan-i jsme si dali pusu.
Líbím se jí.
S tebou je možná na rande, ale líbím se jí já.
Troubo jeden.
Bože.
PRVNÍ VÝPLATA DÁREK PRO JAE-HUI A EUN-HO
Jaký má smysl si to psát?
Proč je pánská košile...
Ta je pro mě. Koupila mi dárek.
Budu si myslet, že mi ji zapomněla dát.
SONG HAE-RIN
Seo-jun mi právě poslal návrh obálky.
Není na ní co vylepšovat.
SONG HAE-RIN
Mám s ním spicha v jedné kavárně v jeho čtvrti.
Jestli nám to s paní Yu v pondělí schválíte,
můžeme začít tisknout.
Mám schůzku se Seo-junem.
Je víkend, tak jdu na rande.
EUN-HO
Vteřinku. Přišla mi zpráva.
Mám hlad.
No a?
Teď mám rande se Seo-junem.
Viď, Geum-bi?
Nemám pravdu, Geum-bi?
DRAZÍ CIZÁCI
Proboha.
Proč si sedáte vedle mě?
Abychom se spolu mohli dívat na displej.
Ale nejdřív mám jeden dotaz.
Nechtěl vás, protože jste workoholička?
Nebo jste workoholička, protože vás nechtěl?
Slečno Song, chcete něco slyšet?
Dobírat si vás je zábava.
Soustřeďme se na displej.
Dobře.
EUN-HO
Budu vařit tteokbokki. Tak rychle přijď.
Ten se snad pomátl.
Řekla jsem, že mám rande se Seo-junem.
Zajdeme si na oběd, Geum-bi?
Co si dáš?
Tak pojď.
Moment.
Nemám peněženku.
Ach jo, to je situace.
Do háje.
EUN-HO
Seo-jun a Hae-rin mají právě schůzku
v kavárně v naší čtvrti. Chceš vědět kde?
Co si teď počnu?
Ten je neodbytný. Jak to zjistil?
Překvapilo mě,
že jste mě poslechl a udělal návrh přitažlivý i pro mladé lidi.
A přitom je to pořád elegantní design.
Nicméně mám trochu obavy.
Rozšíření okruhu čtenářů je fajn,
ale musíme myslet i na fanoušky paní Yu.
Takže co říkáte, že bychom...
Zřejmě vůbec nespal.
Celkově se mi návrh líbí,
ale musíme myslet i na fanoušky paní Yu
a zvolit tmavší tón vnitřních kreseb,
aby nic příliš nebilo do očí.
Opravdu skvělá práce.
Jsem ráda, že jsem vás oslovila.
Jste skvělý partner.
Máte můj respekt, pane Ji.
Zůstaň chvilku.
Ahoj. Ty asi budeš Geum-bi.
Jaké bylo rande?
Proč jsi v kavárně nepočkala?
Ta jeho schůzka s Hae-rin brzy skončí.
- Střílíš si ze mě? - Proč jsi lhala?
Mám tě přečtenou.
Tobě se Seo-jun nelíbí.
Ale ráda chodíš na rande, protože je to dávno.
Včera jsi s ním taky nebyla, viď?
Tak proč nechodíš se mnou?
Ty opravdu nevíš?
- Opravdu ne. - V tom případě...
Povím ti proč.
- Protože jsi rozvedená? - Ne.
To neznamená, že nemůžu mít vztah.
Začnu s někým chodit, až se objeví někdo vhodný.
Dostala jsem druhou životní šanci. Nechci ji promarnit.
Budu dělat všechno, co jsem vždycky chtěla.
Tak to si tě rád poslechnu.
Tak mi pověz,
proč pro tebe nejsem ten pravý.
- Za prvé. - Jasně.
Nejsi můj typ.
Já?
To je nesmysl. Jsem typ každé ženy.
To je snad vtip. K čemu je hezký vzhled?
Nezhasínáš za sebou v koupelně.
A jsi obsesivně-kompulzivní.
Vždycky tě rozhodí, když něco není na svém místě.
Na všechno včetně zimy jsi přecitlivělý,
ale přitom nosíš tenký kabát a já pak mám starosti.
Nejsi kluk do nepohody.
Změním se.
Za druhé.
Nemůžeme spolu chodit, protože se známe příliš dobře.
Známe se už 20 let.
Oba si vidíme do žaludku.
Tak jak spolu můžeme chodit? Nebylo by to ono.
Co to povídáš?
Když jsme spolu, je o zábavu postaráno.
Dneska jsme jen uklízeli, ale i to byla zábava,
a radost jsme měli i z tteokbokki.
- Za třetí. - Poslouchám.
Víš, jak vztahy bývají plytké?
Lidi slíbí všechno možné, ale je to k ničemu.
Když se přestanou milovat, je konec.
Taky ses párkrát rozešel.
Protože jsi to nebyla ty.
A já to vždycky věděl.
A co když se rozejdeme my?
O koho se pak opřu?
Ty jsi jediný,
o koho se na tomhle světě můžu opřít.
Vidíš?
I teď se mi přiznáváš, že mě miluješ.
Říkáš, že jsem tvoje jednička.
Proč myslíš na rozchod, když můžeme být navždy spolu?
Přijde mi, že mi říkáš, že mě máš ráda.
Přijde mi,
že mě máš ráda, ale potřebuješ trochu času.
O to tu nejde.
Toho psa odvedu k Seo-junovi já.
Stejně s ním musím mluvit ohledně té obálky.
Zrovna je s Hae-rin, tak za ním zajdu.
Sněz to tteokbokki, než vychladne.
Zatím ahoj.
Tak pojď. Jdeme.
Jak dlouho jsem spala?
Musela jsem usnout.
Doma jsem se díval na ten návrh
a souhlasím s Hae-rin,
takže to teď nechávám na vás.
Podívám se až na finální verzi.
Geum-biho jsem nechal tady a uvědomil majitele.
Cha Eun-ho.
Cože, byl tady Eun-ho?
Jak věděl, že jsme tady?
A kdo je Geum-bi?
Geum-bi?
- Vy jste vzhůru. - Ano.
Zřejmě jsem usnul.
Spal jste celou hodinu.
Šíleně mě bolí rameno.
Měla jste mě vzbudit.
Jenže já taky usnula.
Ale kdo je Geum-bi?
Můj pes.
Proč se ptáte?
Geum-bi?
Byla tady Dan-i?
Proč by sem chodila?
Požádal jsem ji, ať Geum-biho pohlídá.
Ale sem ho přivedl pan Cha.
Aha. Jasně, vždyť bydlí spolu.
Prosím?
Totiž, bydlí ve stejné čtvrti.
Dan-i taky bydlí někde tady.
Nejspíš se potkali na ulici.
Vy tvrdíte,
že Dan-i potkala na ulici Eun-ho a vnutila mu Geum-biho?
Neptejte se. Já nic nevím.
Vidím, že jste to popsala detailně.
Tohle je vzkaz pana Cha.
Aha. Jasně, vždyť bydlí spolu.
Prosím?
Chápu,
že tím mohl myslet, že bydlí ve stejné čtvrti.
Ale proč by Dan-i dávala Eun-hovi Geum-biho?
To jsou si tak blízcí?
- Hae-rin. - Eun-ho.
- Tys celý víkend pracovala? - No jistě.
I workoholici by si občas měli udělat pauzu.
To je ta košile.
Tvoje košile...
Moje košile?
To byl dárek. Proč?
Sluší ti.
Vážně? Jo, taky se mi líbí.
Tak pojďme dovnitř.
Pojď.
Všechna tři vypadají fajn.
Ale měly bychom ověřit, jestli...
Dobré ráno, paní Go.
- Paní Go, dnes je významný den? - Vypadáte úžasně.
Dobré ráno.
Zrovna procházíme možná místa na to autorské čtení.
Předvybrali jsme tři varianty.
Tady ne.
Tam už měl čtení pan Kim
a mají tam jen unisex toaletu.
- Takže to vyškrtneme. - Jasně.
Dan-i, myslela jste na ten dárek pro paní Yu?
Ano, napadla mě stříbrná šála.
Dobrý nápad. Ta jí bude slušet.
Když mi dáte seznam darů měsíce, nakoupím je všechny.
Spisovatel Choi rád vaří,
takže ho potěší sada nádobí.
Autor Oh má zase rád jedinečné dary, takže na to myslete.
Ano, jistě.
Copak? Něco není jasné?
To ne.
Jen že vám to dnes nesmírně sluší.
Jestli potřebujete kamarádku,
jsme vám s paní Seo k dispozici.
Můžete nám kdykoliv zavolat.
A pak taky...
tohle...
VEČERNÍCH 88 MŇAMEK
Já to nepotřebuju.
Když jsme byly u vás na skleničku, řekla jste tohle.
Stejně byl konec,
tak jsem ho radši měla kopnout do koulí.
A co kdybys ho kopla teď?
Půjdete se mnou?
- Ano! - Půjdeme s tebou.
Vyzvala jste mě,
ať povím, co mě pořád trápí.
Tohle jste mi řekla.
Řekla jste, že mě doprovodíte.
Tak já totéž nabízím i vám.
VEČERNÍCH 88 MŇAMEK
Spisovatel Choi.
Nádobí pro spisovatele Choi.
SADA NÁDOBÍ PRO DVA
Tohle je hezké.
Tohle beru.
Šup do košíku.
Další...
A co pro autora Oh?
Něco jedinečného?
Tahle šála bude paní Yu slušet.
DRAZÍ CIZÁCI
Přesně tak jsem to chtěla.
DRAZÍ CIZÁCI
Přesněji řečeno
jsme to tak chtěli oba.
DRAZÍ CIZÁCI YU MYEONG-SUK
Když vyjde nějaká tvoje kniha, chodíváš prý sem.
Myslel jsem, že jsme se potkali náhodou,
ale tys sem přišla schválně.
Což je ještě lepší.
Nevolalas, tak jsem myslel, že máš práci.
Taky jsem měl napilno.
Ta obálka je úžasná.
Odvedls skvělou práci.
Nápodobně. I ty jsi byla skvělá.
Tak co si zajít na večeři?
Tak pojďme.
Bože, to je dobrota.
Po tomhle se můžu utlouct.
Říkal jsem si, že sem zajdeme znovu, až budeš mít čas.
Ale nevolalas, tak jsem si říkal, že se uvidíme až na tom čtení.
Upřímně řečeno...
jsem ti nevolala schválně.
Seo-june.
Jsou to dva týdny, co jsme se viděli naposledy.
Jaké to bylo?
Toužil jsem tě vídat častěji.
Ale dalo se to přežít, že?
Když jsem ponořený do práce, na všechno zapomínám.
Když dostanu rukopis,
mám v hlavě jen knihu.
- Jsem strašný, viď? - Samozřejmě nejsi.
Seo-june.
Myslím...
že teď je vhodná chvíle, abychom přestali.
Místo abychom si denně volali jako pár,
měli bychom se vídat občas,
jíst spolu a povídat si o knihách.
Myslím, že dál by náš vztah jít neměl.
Takže nemůžeme být víc než jen přátelé ze sousedství.
Vstoupila do toho práce, takže jsme se nevídali dost často,
ale moc ráda
jsem s tebou jezdila do práce a chodila domů.
Řekls, že to budeme brát nezávazně.
Tím se to usnadnilo.
Kdybys neměla pocit, že jsi pod tlakem,
podnikl bych víc.
Moc se mi líbíš. Jsi nefalšovaná a nevinná.
Promiň.
Ty za nic nemůžeš,
nemusíš si nic vyčítat.
Dan-i, a co říkáš na tohle?
Zkusme do téhle stránky vložit záložku.
Jsou chvíle,
kdy si chceme udělat od čtení pauzu.
A tak na danou stránku vložíme záložku,
abychom pak mohli číst dál.
Udělejme to taky tak.
Necháme na stránce záložku,
a kdykoliv budeš chtít,
znovu knihu otevřeme.
Slib mi,
že do té doby budeš mou kamarádkou a chodit se mnou na udon.
Dobře?
Jasně.
Tak jezme, než to vychladne.
DRAZÍ CIZÁCI KNIŽNÍ KONCERT
Jak to vypadá?
DRAZÍ CIZÁCI KNIŽNÍ KONCERT
- Přijde mi šikmo. - Mám ji spustit?
- Ano, trochu. - Takhle?
- Dobrý. - Fajn.
- Špendlík, prosím. - Na.
Neměla už tu být paní Seo?
Má přednášku na marketingovém semináři.
Pak sem rovnou přijede.
Každou chvíli tady bude.
A ostatní týmy na autorská čtení nechodí?
Většinou nemůžou.
Myslím, že dnes dorazí jen paní Go.
Prezident Kim a pan Bong mají schůzku s reportéry.
Víte, co je zvláštní? Klidně se nechají pozvat na jídlo,
ale pak nikdy nic nenapíšou.
Nechápu, proč se s nimi prezident Kim obtěžuje.
Ano, tady to sprav.
Ahoj. Kde jsi?
Ach, Dan-i.
Promiň, ale něco mi do toho vlezlo.
Měla jsem cestou nehodu.
Jakou nehodu? Jsi zraněná?
Zraněná zrovna ne.
Prostě se stala nehoda.
Promiň, ale na to čtení
se nedostanu včas.
Co se stalo? Co se děje?
My tě tady potřebujeme!
Jsem ráda, že se ti nic nestalo,
ale co se děje?
Kašlu na to.
Už mám dost těch lží.
Ale nech si to jen pro sebe.
Žádná nehoda se nestala.
Mám nemocného syna.
Ten seminář skončil dřív,
ale volali mi ze školy.
Měl vysokou horečku.
Rychle jsem přijela a on ani nemohl otevřít oči.
Takhle je to vždycky.
Buď mi onemocní syn,
nebo mám rodinnou akci.
Kdykoliv se něco stalo s rodinou,
lhala jsem. Takhle jsem žila.
A co pan Bong?
Je na schůzce s reportéry.
Navíc v takových situacích nikdo nevolá otci.
Vždycky volají mámě.
Vždycky jen mně.
Takže na tom čtení nebudu.
Nemůžu syna takhle opustit.
Jasně, to chápu.
Ostatním řekni, že jsem měla nehodu.
Pravdu si nechme jen pro sebe, dobře?
Tak to kámošky dělají.
Jasně, nikomu to neřeknu.
Věříš mi, kámoško, viď?
Ano. Díky.
A ještě něco.
Nechala jsem hovory přesměrovat na tebe,
kdyby se něco stalo.
Jasně, rozumím.
Pokusím se to tady zvládnout.
Jasně. Promiň.
Co se děje? Paní Seo nepřijde?
Měla cestou nehodu. Vysvětlí to zítra.
Jakou nehodu? Pane Cha!
Co budeme dělat? Paní Seo dnes nepřijde.
Paní Seo, mám tu vaši zásilku.
Pánové, můžete to vyřídit?
Jistě.
Co uděláme? Paní Seo měla nehodu.
Celou akci organizovala ona,
tak co si bez ní počneme?
- Byla to vážná nehoda? - To ani ne.
Ale co budeme dělat?
Dan-i.
Musíš se toho ujmout. Připravovala jsi to s ní.
Ne, já paní Seo opravdu jen pomáhala.
To nejde.
Navíc jsem navštívila jen pár autorských čtení.
V reklamce jste taky takové akce pořádali.
Tak dělej co tehdy.
Jsi jediná, kdo dával tuhle akci dohromady.
Nemám na to dost času.
Dan-i, máš přece mě.
Určitě to dopadne dobře.
Postarám se o to.
Věř mi.
Hele, kam to mám dát?
- Moment... - Sem?
Dejte všechno tamhle. Tam.
Dobře.
Haló?
Ano, mám na starost autorské čtení paní Yu.
Kolik?
Dobře, rozumím.
Co uděláme?
Studentky z Gangsinské univerzity to dneska nestihnou.
Kolik se jich mělo zúčastnit?
- Čtrnáct. - Čtrnáct...
Tak jsme tady.
- To jsou knihy? Dejte je tamhle. - Ano.
Jistě.
Jestli 14 lidí z 50 nemůže...
Hae-rin, zavolejte někomu. Potřebujeme 14 lidí.
Proč? Někdo dneska nemůže?
Ksakru.
Nesu tu krabici zepředu.
To jsou dárky pro účastníky. Sem, prosím.
Pardon. Může dnes někdo jít na to autorské čtení?
Můžete dneska? A co vy?
Můžete někomu zavolat? Potřebujeme další lidi.
- Jdu na to. - Dobře.
- Zvládnete to? - Ano.
Ahoj, nemáš dneska čas na autorské čtení?
- Stihne to? - Ano.
Ano, pošlu vám adresu.
V SMS zprávě. Dobře.
Můžeme se dnes sejít někde jinde?
Budete to mít z práce blíž.
Nevadí, žes to nečetl. Prostě přijď.
Uvidíš, že se dobře pobavíš.
A vezmi i svého tajemníka, mami.
Tebe moje práce nezajímá?
Nebo přiveď dalšího nápadníka.
Pak s ním půjdu na schůzku naslepo, dobře?
Volal jste jim?
Potřebuju ještě tři lidi.
Miláčku, o Si-yeon se může postarat máma.
Ty prostě musíš přijít, jasné?
Promiňte, prosím.
Ahoj, ségro. Můžeš přivést ostatní?
Je to pro spisovatelku Yu Myeong-suk. Autorské čtení.
Jak ji můžeš neznat?
Přijď, i když ji neznáš.
Dobře. Dorazím i s mámou.
Pro dnešek končíme, drahá.
Hae-rin potřebuje někoho v práci.
- Na zavíračku je brzy. - To je fuk.
Máme šanci pomstít se Eun-hovi.
Šanci?
Prostě buďte sama sebou.
Onehdy jste v mém pořadu byla skvělá.
Tak.
Paní Yu, jste připravená?
Přišlo hodně lidí?
Ano, máme plný sál.
Nejdřív musím na toaletu.
- Tudy, madam. - Trefím sama.
Měli bychom začít.
Ty to zvládneš, viď?
Budu ti hezky po ruce.
DRAZÍ CIZÁCI KNIŽNÍ KONCERT
Dobrý den.
Jmenuji se Kang Dan-i a budu vás provázet dnešním knižním koncertem.
Dnes bylo venku docela teplo.
A psaní paní Yu hřeje úplně stejně.
Když jsem ráno vstala, byla jsem nadšená
z představy, že dnes na vlastní uši uslyším její hlas.
Vy jste se určitě těšili také.
- Ano! - Ano!
Dovolte mi tedy, abych vám představila paní Yu Myeong-suk.
Tohle je moje první autorské čtení, takže jsem hodně nervózní.
Dobrý den.
Jsem spisovatelka Yu Myeong-suk.
Paní Yu, i já jsem četla váš román.
Můžete nám říct, co vás k jeho napsání inspirovalo?
- Určitě jste někteří... - Ona pracuje u vás?
- ...moji knihu nečetli. - Ano, v podpůrném týmu.
Vedoucí marketingového týmu měla dneska nehodu.
Interpretace děje...
- Odněkud ji znám. - ...je na čtenáři.
- Kde jsem už ji viděla? - Nerada mluvím
o své práci.
Ale na takových akcích to jaksi nejde.
V roce, kdy jsem dovršila 40 let,
mi zemřela blízká přítelkyně
a nenechala závěť.
Od té doby jsem na její smrt pořád musela myslet.
„Co prožívala? Proč to udělala?“
Tvoje košile...
Moje košile?
To byl dárek. Proč?
Svou zvědavost jsem nedokázala uhasit, ani když jsem byla starší.
A tak jsem napsala tuto knihu.
Jestli jste ji četli, tak to určitě víte.
Je to román, próza.
A svým způsobem to může být i dopis.
Poslechněme si tedy úryvek z románu v podání paní Yu.
„Drazí cizáci, vítejte.
Byla jsem osamělá.
Leč právě tou samotou to bylo dokonalé.
Neříkejte tedy nic odpudivého, například
že vám scházím. Znechucuje mě to.
Nevěřím, že existuje Bůh.
Ale doufám, že...“
Život matky v domácnosti vás musel stresovat.
Věřím, že svými zkušenostmi přispěju k úspěchu firmy.
„...na mě přinejmenším čekáte.“
- Už vím, kde jsem ji viděla. - „A že se navzájem poznáme.“
Slečnu Kang Dan-i?
- Přišla k nám do firmy na pohovor. - „A z toho důvodu...“
Ty děláš v reklamce, ne?
Bývala reklamní textařkou.
Na univerzitě vyhrála spoustu cen.
Jak to myslíš?
Ona je středoškolačka.
Tohle vám řekla?
Zajímavé.
LÍBILO SE MI, JAK DAN-I VÁHÁ, PROTOŽE NEBYLO KAM SPĚCHAT.
POZNAT SVÉ CITY POZDĚJI NEVADÍ.
MÁ LÁSKA K TOBĚ SE NEMĚNÍ.
VÍM, ŽE TĚ MILUJI, TAKŽE POČKÁM.
ČÍM DÉLE ČEKÁM, TÍM VÍCE TĚ MILUJI.
VZTAH ZAČÍNÁ VE CHVÍLI, KDY TI NĚKDO USNE NA RAMENI.
BYLO FAJN, KDYŽ MI POKYNULA.
PŘIŠLO MI, ŽE MI TÍM DÁVÁ SVOLENÍ MÍT JI RÁD.
KDYŽ SI NAVZÁJEM VYLÉVÁME SRDCE, UČÍME SE JEDEN DRUHÉHO MILOVAT.
DRŽET SE ZA RUCE BYLO JINÉ.
VŘELOST ZAHNALA VŠECHNY MÉ OBAVY.
Chtěl jsem čekat, až začneš mé city opětovat
a uvědomíš si své city sama.
Líbím se ti.
Tahle mladá treska pořád kouká po téhle sépii.
Jak mám ty dva zabít?
Pil jste s ní. Jsem tu jen proto, že jste volal.
Jste její šéf, tak si ji neste. Já ji prakticky neznám.
Hej, Hae-rin.
Co to děláte? Vy tu chcete spát se mnou?
- Věříte mi? - Eun-ho.
Budeme jen spát. Nic víc.
Vy jste o tom věděl?
Propusťte Dan-i, pane Cha.